"Store personligheder er meteorer skabt til at brænde
så jorden bliver oplyst."
Napoleon Bonaparte
I Den Russiske Revolutions kaos syntes balletten dømt til ruin.
Den var længe blevet associeret med aristokratiet.
Ballettens overlevelse var afhængig af enkeltpersoner,
som så, at den havde en rolle i den nye verden.
Men de havde forskellige motiver.
Nogle ville bevare en unik russisk kulturtradition.
Andre så den som et politisk middel i sovjetpropagandaen.
I Rudolf Nurejev kolliderede det kulturelle og det politiske.
Den sovjetiske supermagt skulle klare sig dårligst.
NUREJEVS MOR OG SØSTRE
Der er noget i enhver russers baggrund...
ARKIVOPTAGELSE: SIR YEHUDIN MENUHIN, VIOLINIST
...uanset om han er jøde eller tatar eller en kombination,
som dramatiserer en situation...
Som er mere potent
mere intenst.
Det skyldes nok det faktum,
at de har så vanskeligt et liv ellers
og har haft det i århundreder.
I sne og mudder
og næsten fortøjet
til jorden og livets problemer.
Det gør dem i stand til, når de frigøres på scenen,
at leve livet, som de gerne ville have levet det.
Med løssluppenhed og evnen til at fokusere,
dramatisere og intensivere følelser og tanker.
Det er, som om solen skinner gennem en linse,
og man fokuserede på noget, som begyndte at brænde,
så hele livet, hele universet,
forstærkes gennem de største russere,
og de begynder at brænde. De brænder publikum og sig selv op.
Jeg blev født på et tog på den transsibiriske jernbane.
Min far gjorde militærtjeneste i Manchuriet.
Så han bad min mor
og tre af børnene om at komme over til ham.
Rejsen var meget lang. Den tager omkring 12 dage.
Så jeg blev rystet ud af livmoderen ved Bajkalsøen.
Med Nurejev følte jeg nok samme intensitet,
samme løssluppenhed,
som en stor kunstner har på toppen af sin karriere.
Nurejev var en menneskelig panter.
Han havde den der utrolige dyriske storhed og kraft.
Samtidig var han et menneske.
Det er noget, der kan ses. Der er en intensitet i hans fremtoning,
som er overvældende.
Men det brede publikum
fascineres altid af et overnaturligt menneske.
Han var et fænomen,
og det vidste han naturligvis, nogle gange for godt,
men han var et fænomen.
Og med den triste skæbne, forestiller jeg mig,
at fortære sig selv og leve livet fuldt ud.
Du ynder ikke at tale om din baggrund, som du ser meget uromantisk på.
Men du har en usædvanlig baggrund.
Den var meget fattig, ikke?
Jo, det er sandt.
Det var ikke så sandsynligt...
Folk ville ikke have satset på, du blev til det, du er, med din baggrund.
Der var jo ikke så mange penge.
Man kunne ikke købe noget for dem.
Under krigen måtte vi evakueres fra Moskva.
-Og det var meget hårdt. -Hvor hårdt?
EVAN MAWDSLEY LEKTOR I INTERNATIONAL HISTORIE
Da krigen begyndte, og familien blev evakueret,
befandt de sig i den sydlige del af Uralbjergene
i Ufa.
Fordi de er flygtninge, bor de under meget dårlige kår.
Maden var ganske givet knap.
GABRIELA KOMLEVA, DANSEPARTNER, FORTÆLLER:
Min mor fortalte mig, at alle træerne var afbarkede
så langt, man kunne nå,
fordi folk tilberedte og spiste den.
UDDRAG AF NUREYEVS BIOGRAFI LÆST OP AF DAME SIÂN PHILLIPS
Vi solgte alt, hvad vi ejede
og alt, hvad der kunne sælges, for at få mad.
Jeg husker levende min første dag i børnehave.
Min mor gav mig min søster Laras jakke på,
og intet kan få en seksårig dreng til at føle sig mere dum,
end at skulle have sin søsters tøj på.
Min mor måtte bære mig på ryggen til skole.
Da de så mig,
begyndte børnene at synge højt på tatarisk:
"Vi har et bump i vores klasse."
Bump betød tigger.
Kan du huske det første øjeblik, hvor du ville være danser?
-Hvornår var det? -Det er lang tid siden.
Hvor længe?
-Det er måske ikke, som folk tror. -Det var cirka 29 år siden.
Hans far var i hæren, så han så først sin far, da krigen sluttede.
Han voksede op i et interessant matriarkalsk miljø.
Krigen kunne gøre ham hård
og være en dårlig oplevelse, fordi han er udsat for alle rædslerne,
men han levede i et blødere miljø, end hvis krigen ikke var brudt ud.
Moderen opfordrede ham til at danse.
Det var nok ikke sket, hvis faderen havde været der.
Da min far kom hjem,
fortalte min mor ham om mit ønske om at blive danser,
og han var urokkeligt imod al form for dans.
Hvordan løste du det?
Jeg løb væk om aftenen
for at tage timer hos folkedansegrupper
og dansede med dem.
BIOGRAFI
Da jeg var 11, mødte jeg for første gang en kvinde,
en meget gammel kvinde, Udelsova.
Hun var næsten en rigtig balletlærer.
Hun havde aldrig været lærer,
men hun var meget musikalsk, meget kultiveret
og havde danset mange år tidligere
i Djagilevs balletkorps Ballets Russes.
Jeg blev tæt knyttet til den bemærkelsesværdige kvinde på 70,
som hver sommer rejste til Leningrad
for at se nyhederne i ballettens verden.
Når hun kom tilbage til Ufa, beskrev hun alting for os.
Hun åbnede vores provinsielle øjne for en bredere scene.
STALIN DØD I NAT
NYHEDEN SENDES UD I VERDEN OVER RADIOEN
TAMARA SAKARSJEVSKAJA VENINDE
Da Rudolf blev lidt ældre, blev han medlem af pionerernes klub,
hvor han fik dansetimer.
Administratorer fra sovjetprovinser var ivrige
Efter at blive bemærket af kreml.
Derfor søgte de efter lokale til at brillere på den nationale scene.
Hver gang jeg løb til time, gav min far mig tæv,
for han ville ikke have en svans i sit hjem.
DANSEANMELDER, FINANCIAL TIMES
Han måtte kæmpe hele vejen for at blive danser.
Der blev endelig lagt mærke til Nurejevs talent
af embedsmænd i Ufa.
Familien fik tilladelse til at lade ham studere i Leningrad.
Og de fik økonomisk støtte.
Jeg ville til Leningrad.
Min søster sagde: "Der er kun ét tog."
"Det tog skal du tage."
Turen var meget lang.
Det tager cirka tre dage at komme til Moskva. Med tog.
Derefter 16 timer til Leningrad.
Fra Ufa, det sidste sted Gud skabte,
til Leningrad og det allerhelligste
Vaganova-skolen og den fantastiske lærer Pusjkin.
Hurra for ham!
Det var viljens triumf, ligesom Napoleon.
Det var ekstraordinært, og det var tydeligt.
"En frygtelig skønhed er født."
Han kommer hurtigt ind ved Kirovballetten som solist.
Denne unge kunstner har temperament og mod,
og han er særligt god til piruetter.
ALLA OSIPENKO DANSEPARTNER
Min gudmor var en kendt kjoleskrædder.
Hun opfostrede mig.
Alle vidste, at når de kom hos os, skulle de ringe på tre gange.
En, to, tre, og ingen anden måde.
Ringede dørklokken på en anden måde, vidste vi, hvem det var.
Hendes assistenter og jeg greb hurtigt tøjet
og gemte os på bagtrappen,
så tøjet ikke ville blive taget fra hende.
Det var den hårdeste, sværeste,
mest afskyelige periode i vores liv og i vores land, vil jeg mene,
hvor den overvågning fandt sted.
Jeg mødte Nurejev i Leningrad.
Han var jo en legende, og hans navn var meget kendt.
Han var populær. Alle elskede ham.
Han var fremragende og meget berømt.
Alle vidste, at han var vild.
Jeg kan huske, at jeg på mit første år tog i teateret
for at se Svanesøen.
Da jeg kom tilbage til vores logi, var døren låst.
De lod mig banke på døren i lang tid.
Så lukkede de mig ind og sagde:
"Vi straffede dig, fordi du gik i teateret."
De fjernede min madras.
Og næste morgen
gav de mig hverken morgenmad eller frokost.
Så jeg tog hen til mine venner og spiste morgenmad der.
LEONID ROMANKOV VEN
Hans familie var ikke veluddannet, og han var forbløffet
over at se, at min søster, jeg selv og mine venner
elskede poesi, malerkunst og musik,
og derfor nød han at være sammen med os.
LIUBA MYASNIKOVA VEN
Vi blev begge kandidater fra det polytekniske institut.
Jeg dimitterede fra det radiotekniske institut
og min bror fra institut for elektromekanik.
Så vi arbejdede med naturvidenskab.
Det var forbudt at rejse til udlandet.
Vi kunne ikke se de nye køleskabe, nye biler og så videre.
Men det var slet ikke vigtigt for os.
Vi var ikke så aktive i vores sociale liv og socialismen
uden for lejligheden.
Vennerne ses i lejligheden
eller det meste af tiden i køkkenet.
Vi kaldte det "Køkkenkultur".
TAMARA SAKARSJEVSKAJA VENINDE
Jeg læste russisk sprog og litteratur på universitetet.
Rudolf tog med mig til timerne.
Dekanen gav tilladelse til det og sagde:
"Selvfølgelig! Lad de unge komme til."
"Det er opløftende at se en balletdanser, der så gerne vil lære."
Det var 1950'erne og 1960'erne.
Det er den kolde krig.
Der er de to stormagter, Rusland og USA.
Der er en politisk kappestrid, en militær kappestrid
og en kulturel kappestrid.
Det er en asymmetrisk kappestrid, da Vesten har,
og særligt USA, en masse forbrugsgoder.
Der produceres ting som køleskabe
og vaskemaskiner og biler og så videre.
Men russerne har en højerestående kultur.
Når man sammenligner Vesten med Østen, kan russerne sige:
"Vi har ingen køleskabe, men de bedste balletkompagnier i verden."
Rock and roll anses af myndighederne
for at være bourgeoisiets musik og virkelig slemt.
Det blev kritiseret højlydt.
Vi kunne få denne røntgenfilm fra lægerne.
Vi designede nogle særlige enheder
som kunne optage lyd.
Når man så disse plader,
var der stadig nogle ribben
eller andre dele af menneskeknogler på dem.
I weekenderne brugte vi disse plader
og vi dansede.
Vi konkurrerede mod hinanden.
Vi besluttede, at vinderen var den fyr,
som kunne kaste en pige så højt op i luften,
at mærkerne efter hendes hæle
ville blive siddende i loftet.
Rudolf gik med på den, men ikke så ofte
for han var meget bange for, at der skulle ske noget med hans ben.
Men han kunne godt lide det.
BIOGRAFI
Jeg ser tilbage nu med et strejf af vemod
på de øjeblikke med så dejlige, perfekte venner.
Min videnskabskvinde og hendes bror og Tamara,
en skøn studine, som ikke gik glip af en eneste af mine optrædener.
DR. JILL STUART EKSPERT I RUMPOLITIK
Sovjetunionen søgte enkeltpersoner...
MAND I RUMMET
...som repræsenterede den nye sovjetiske mand.
De var nationalistiske. De havde udvist pligtfølelse og kammeratskab.
De var respektfulde og kom ofte fra ydmyge kår.
De voksede med uddannelsen fra den sovjetiske stat.
Gagarin og Nurejev havde lignende roller
i den sovjetiske propagandamaskine som den nye sovjetiske mand.
Afhopning ville have været forfærdelig.
Bolsjoj og Kirov er våben.
Khrusjtjov måtte bruge kulturen til at udvikle
den russiske prestige udenfor Rusland,
så det er i Khrusjtjovs interesse i 1961,
at Kirovballetten tager på turne.
Den første ballet var i Paris, og derfra
tog man direkte videre til London.
Det var den første tur til Paris.
Alle turneer er vigtige for teateret og for dem, som danser dér.
Men Paris er et kulturcentrum.
Er man først blevet anerkendt i Paris,
bliver man anerkendt af hele verden.
De ønsker, at Rusland skal virke progressivt,
at Rusland skal ses som et kulturelt stærkt sted
uden at løbe den store risiko.
Problemet er, at vil man gerne gøre indtryk,
må man have de bedste folk. Man kan ikke gøre det middelmådigt.
Det skal være noget originalt og nyt og kraftfuldt, og det er Nurejev.
Men man kan ikke få alt.
Han er en Nijinskij-figur
med vestlig appel, men de stoler ikke på ham.
Vi var dybt involverede i
undergrundsnattelivet på det tidspunkt,
og det var en stor udfordring at snige sig uset tilbage om morgenen.
Der skete så mange ting.
Rudolf var en fri fugl.
"Det er det liv, jeg ønsker, og sådan lever jeg."
"Jeg vil ikke leve på den måde, I beordrer mig til."
"Jeg går mine egne veje."
Vi vidste det om mange mænd. Han var ikke af "vores" orientering.
De færdedes i Paris, talte med franske dansere,
mødte nye folk og kom sent hjem.
PIERRE LACOTTE DANSER
Hver dag gik vi ud med ham, og han var så glad.
Han sagde: "Jeg føler mig fri."
"Det er fantastisk at have et venskab med en fransk danser."
Han var meget interesseret i alting.
Det er ligesom et kollegium. Han gik tilbage til hotellet
og fyren fra KGB skældte ud, fordi han kom sent hjem.
Men de kunne ikke røre ham, for de havde brug for ham.
Vi har en ny veninde i gruppen, Clara,
som var meget smuk, meget sød og virkelig veluddannet.
Hun var forlovet med sønnen af André Malraux,
den første kulturminister.
Vi tog med, første gang de dansede,
og publikum var så vilde med ham, at de begyndte at klappe og råbe bravo,
og han blev kaldt ud flere gange for at blive hyldet.
Men russerne indser pludselig,
at den personlige succes underminerer hele kompagniets succes.
Så balletchefen besluttede, at han i England ikke skal fremhæves.
KGB's folk siger: "Han er ude af kontrol. Han adlyder ikke."
"Send ham tilbage." Folk i Paris, inklusive ambassadøren siger:
"Nej, lad ham blive her."
Han fylder store sale. Folk vil se
Kirovballetten, og han er trækplasteret.
Sådan nogle idioter, der troede, de kunne sende ham tilbage til Rusland.
Han var allerede i lufthavnen.
Da vi kom til lufthavnen, sagde de: "Du har ikke plads på flyet."
Jeg syntes, at det var usædvanligt, at den mand, som var så succesfuld,
som bragte Kirovballetten stor succes,
ikke havde en plads på det fly.
De kunne have taget en anden med.
En sagde: "Khrusjtjov vil se dig danse i Kreml."
"Med hvem? Hvilke stykker?" "Det finder du ud af derovre."
En time efter hændelsen i lufthavnen
så jeg Rudolfs ansigtsudtryk ændre sig. Det var så trist.
Jeg sagde: "Hvad sker der?" Han svarede: "Jeg er færdig."
"Jeg skal tilbage til Rusland. Gør noget, eller jeg slår mig selv ihjel!"
BIOGRAFI
Jeg befandt mig i en døs,
men jeg bad nogen hente Clara for at sige farvel.
Jeg følte, at jeg aldrig skulle se hende igen.
Kompagniet steg om bord på flyet.
Alle kom og sagde farvel til ham.
Osipenko græd.
Jeg sagde: "Rudolf, vær ikke bekymret. Jeg går om bord."
"Vores administrerende direktør er om bord."
"Jeg forklarer ham det hele, så du kan flyve med os."
Så jeg gik om bord på flyet.
Jeg sagde til direktøren: "Hvad laver I? I kan ikke efterlade Rudolf."
"Jeg har brug for ham. Jeg danser med ham."
"I ved, hvordan han er."
Han svarede: "Jeg kan ikke gøre mere."
"Nurejev flyver til Moskva."
Gud forbyde, at der sker noget. Jeg havde ikke forestillet mig det.
På det tidspunkt forstod jeg ikke, hvad der kunne ske.
Jeg sagde: "Det er rent og skært vanvid."
Dilemmaet er, at han kan rejse og hoppe af.
Hvis han rejser og bliver i Vesten,
kommer han ganske givet aldrig tilbage.
Han vil ikke gense sin mor og far eller sine søstre.
På den anden side har han udfordret dem i Paris
og bliver sendt tilbage til Rusland i unåde,
så hans karriere i Rusland vil også blive svær.
Han vil blive sendt ud i provinsen.
Jeg følte frygten stige.
Jeg var som en fugl i et net, der strammedes.
Jeg vidste, at det var kritisk, for en fugl må flyve.
ARKIVOPTAGELSE: NUREJEV
Lige der beslutter jeg, at jeg ikke vil tilbage.
Jeg så Clara ankomme. Jeg råbte, at jeg havde truffet min beslutning.
Det var alt, hvad hun behøvede.
Hun skyndte sig hen til to betjente i lufthavnen og fortalte,
at der var en russisk danser, som ville blive i Frankrig.
De sagde, at de ikke kunne kidnappe mig,
men at de kunne hjælpe mig og beskytte mig,
hvis jeg var helt klar over konsekvenserne af min beslutning.
Hun sagde til mig: "Pierre, det er gjort."
Alting blev sløret. Jeg følte trang til at løbe.
Men i et sekund, der føltes som en evighed, var mine muskler så tunge,
som var de af bly.
Jeg troede ikke, at jeg ville kunne bevæge mig.
KGB stod hele vejen rundt om ham,
så jeg kunne ikke tale med ham.
Og så med min karrieres længste, mest utrolige spring,
landede jeg lige i armene på de to betjente.
"Jeg vil gerne blive," gispede jeg.
Og de franske betjente løb ud med ham.
KGB løb efter, og de kom i klammeri, og det var det.
Politiet forklarede, at ifølge reglerne,
skulle jeg være fem minutter alene
i et lokale væk fra presset for at tænke over min beslutning.
Lokalet havde to døre.
Besluttede jeg at tage tilbage til Rusland, ledte den ene dør
tilbage til hallen, hvorfra jeg kunne tage flyet.
Besluttede jeg at blive i Frankrig
ledte den anden dør ind til deres private kontor.
To udgange til to forskellige liv.
For mig var dette allerede som at vende tilbage til værdigheden,
den rettighed jeg værdsætter mest, nemlig selvbestemmelse.
"Ingen er frie, selv fuglene er lænket til himlen."
DET ANDET PARIS
Dette er Frankrig, Paris' gader,
og dette er et kommunistoptog.
Alle disse mennesker er kommunister, og de er mange.
De marcherer af sted og råber de samme slagord, som råbes på Den Røde Plads.
Se og lyt med et øjeblik.
Jeg har også læst, at du efter din afhopning
blev skygget af sovjetagenter i tiden lige efter.
De var til stede ved din første optræden, og de kom med tilråb.
Nej, jeg tror, at det i virkeligheden var...
Jeg mener, at kommunistpartiet eller en gruppe et sted
kastede tåregasbomber og glasskår på scenen.
Det var et frygteligt postyr i Paris.
Hvordan kunne du koncentrere dig, mens det skete?
Jeg bed tænderne sammen.
GRAND BALLET DE MARQUIS DE CUEVAS
GHISLANE THESMAR DANSEPARTNER
Jeg var den sidste pige i venstre side i polonæsen,
så da han trådte ud fra kulissen, dansede han foran mig.
Jeg vil aldrig glemme hans øjne, hans blik. Han var som forstenet.
Han var skrækslagen, men kunne ikke stoppes.
I 1961 blev Jurij Gagarin den første mand i rummet,
hvilket var en kæmpe propagandasejr for Sovjetunionen verden over.
Men to måneder senere hoppede et andet stort sovjetikon, Nurejev, af
hvilket Vesten så som et nederlag for Sovjetunionen.
Den ideologiske konflikt eskalerede,
og to måneder efter at Nurejev var hoppet af,
blev Berlinmuren rejst i Tyskland.
Den legemliggør på symbolsk vis konflikten mellem de to sider.
BIOGRAFI
Kort efter ubehagelighederne på teateret var jeg på ferie i Frankrig.
Jeg skulle danse i august.
Indtil da gik dagene uden de store begivenheder.
Det eneste menneske, jeg mødte, der gjorde uudsletteligt indtryk,
var den amerikanske fotograf Richard Avedon.
Han ville tage nogle portrætter af mig i sit studie.
Da jeg så hans billeder,
vidste jeg, at han forstod mig.
"Hele hans krop reagerede på betagelsen af ham selv."
"En slags narcissistisk orgie."
"Et orgie for én."
JOHN GRUEN LEVNEDSSKILDRER
Erik Bruhn var tidens store danser.
Jeg så ham danse og følte, at det var så usædvanligt,
at jeg gik til min forlægger og sagde: "Jeg vil skrive en bog om ham."
ANTOINETTE SIBLEY FØRSTEBALLERINA
Hele min generation af piger var forelskede i Erik Bruhn.
Han havde denne danske accent,
som var ret sexet, den fordrejede ordene på en måde.
ARKIVOPTAGELSE: ERIK BRUHN
Han havde set mig danse i Rusland.
Hans lærer, Pushkin, havde sagt:
"Det er den danser, du skal se på. Du kan lære af ham."
Rudolf sagde til sig selv: "Denne mand vil jeg søge at overgå."
"Og det vil jeg gøre lige meget hvad."
For mig er han en forrygende skuespiller,
en forrygende danser, en forrygende skaber.
Nurejev tog øjeblikkeligt et fly til København,
og de to mænd mødtes.
Det var ikke kun et møde mellem to af dansens giganter.
Men den 23-årige Nurejev kastede ét blik på Erik,
og på magisk vis blev de forelskede.
Jeg har aldrig set
en mand på scenen, der er så fantastisk og så inspirerende.
Jeg er sikker på, at jeg betyder det samme for ham.
ARKIVOPTAGELSE: ERIK BRUHN
Havde det ikke været for ham, hans drivkraft og inspiration,
ville jeg være stoppet.
Han forlængede min karriere med ti år.
"Enhver skabende handling er først og fremmest destruktiv."
ENHVER MED OPLYSNINGER OM DENNE MAND
BEDES KONTAKTE DEN RUSSISKE AMBASSADE
Den 16. juni 1961 hoppede Rudolf af.
Jeg fik at vide: "Du er bortvist fra universitetet."
"Hvordan kan vi uddanne en person
til at blive lærer i russisk sprog og litteratur,
når denne person ikke kunne se folkets fjende ved sin side?"
Jeg måtte ikke forlade landet i 10 år.
Jeg vidste, hvordan jeg skulle lukke det ude:
"Det er ikke livsvigtigt at tage til Amerika."
Jeg blev ikke forfremmet i ti år.
Livet var meget hårdt på det tidspunkt.
Selv for os gav det problemer, at Rudolf var hoppet af.
Der var en retssag, hvor Rudolf blev anklaget in absentia.
PROBLEMER FOR PRINSEN
Rudolf blev dømt til syv år i fængsel.
Han var kendt som forræder af fædrelandet.
BRÆK FORRÆDEREN NUREJEVS BEN, SAGDE KGB
Hans far var medlem af partiet,
og for ham var det virkelig en katastrofe.
Rudolfs mor blev bedt om offentligt at fordømme sin søn.
Hun nægtede og smed sit partimedlemskort væk.
MARGOT FONTEYNS LEVNEDSSKILDRER
Margot havde været meget berømt. Folk sov på gaden for Margot,
lige siden hun var en ung pige.
MARGOT FONTEYN I SYLFIDERNE
Det var nok krigen, som skabte hende,
fordi de måtte rejse rundt i hele Storbritannien for at opmuntre folk.
GLOBE BALLETSÆSON
Folk havde ikke andet at lave, der var så lidt at lave,
så balletten fik fodfæste i England.
Ved krigens slutning var hun elsket af det engelske folk.
De kendte hende godt, personligt.
De vidste, at hun havde besøgt deres by.
Hun havde lyriske træk. Der var noget ved hende.
Robert Helpmann sagde om hende, at hun gav en lyst til at græde.
Bill, er hun ikke vidunderlig?
En dag vil man sige det samme om dig.
Bliv ved med at øve, så når du til tops.
-Tror du virkelig? -Ja, selvfølgelig.
ANTOINETTE SIBLEY PRIMABALLERINA
Alt ved hende var perfekt. Hun var så venlig mod alle, så sød...
LESLIE CARON SKUESPILLERINDE
Margot var himmelsk. Hun var fortryllende.
Hun var den smukkeste, lille fugl.
Hendes holdning var en dronning værdig. Den var udsøgt.
Så det var svært at forstå, hvad Margot Fonteyn lavede,
da hun landede i Panama med et Kalasjnikov-gevær i hænderne.
LONDON LUFTHAVN DAME MARGOT ER SIKKERT HJEMME
Virkelighed overgik fantasi i London.
Kun to dage efter løsladelse fra fængslet i Panama
kom Dame Margot Fonteyn hjem.
Helt fattet, som ved et bifald,
forberedte ballerinaen sig på næste prøvelse: at møde pressen.
Alle spurgte, om hun og ægtemanden
Roberto Arias, havde været med i et plot for at vælte regeringen i Panama.
Tito prøvede altid at skabe en revolution.
Han fik samlet en masse uniformer og våben,
og Margot var medvirkende. Hun bar ting ud for ham,
våben gemt i hygiejnebind og alt muligt.
MARGOT DEN MUNTRE "REBEL" BAG TREMMER
Det var en skændsel faktisk. Det var en forfærdelig skændsel,
og Margot kom i fængsel, dog ikke for alvor.
Folk gav hende stadig roser i fængslet.
Der var spørgsmål i parlamentet, og der var vittighedstegninger.
Det gjorde The Royal Ballet temmelig vrede,
og de tog afstand fra hende.
ARKIVOPTAGELSE: GRUNDLÆGGER DEN KONGELIGE BALLET
Margot Fonteyn inviterede ham til at danse på Drury Lane for velgørenhed.
Hun var ikke ung. Hun var over 40 på det tidspunkt.
Han blev ikke ligefrem inviteret. Han ankom.
TIDLIGERE DIREKTØR DEN KONGELIGE OPERA
Han havde skrevet til Margot:
"Jeg vil optræde til din galla, og jeg vil danse med dig."
"Genialitet er et andet ord for magi, og magi kan ikke forklares."
ARKIVOPTAGELSE: SIR YEHUDIN MENUHIN, VIOLINIST
Jeg var privilegeret, fordi jeg fandt ham og Margot samtidig.
At have dem begge på deres henrykkelses højdepunkt,
fordi hun havde fået et nyt liv gennem ham.
Og han havde fundet en elegance,
som forvandlede ham fra løve til panter.
Det var et enestående øjeblik.
Efter de to første prøver på Giselle, stoler hun på mig.
Margot var, hvad kun kan beskrives som ensom i sit ægteskab.
Hendes hjerte havde lukket sig,
og da Nurejev kom ind på scenen, modsatte hun sig,
fordi hun mente, at hun var for gammel til ham.
Det er en fuldkommen involvering og en fuldkommen investering.
Hun investerer alt i mig.
Da hun overgav sig til at danse med ham
og nød det, åbnede hendes hjerte sig.
Det gjorde hende så glad, fordi hun blev lukket ind igen.
På grund af ham kunne hendes plads i toppen af kompagniet ikke røres.
ARKIVOPTAGELSE: MARGOT FONTEYN
Jeg tror ikke, at vores partnerskab var blevet så stor en succes,
hvis det ikke var for aldersforskellen.
Der skete det, at jeg gik på scenen og tænkte:
"Hvem vil se på mig med denne unge løve,
som kan springe så højt og gøre alle disse fantastiske ting?"
Og Rudolf havde virkelig dyb respekt,
fordi jeg var en ældre, meget berømt, etableret ballerina.
Vores optræden blev følelsesladet, fordi vi begge gik ud
og var inspireret af den anden, og det fungerede bare.
Derefter fortsatte vi med Svanesøen.
Vi havde mange uoverensstemmelser. Jeg sagde:
"Din fortolkning er fantastisk,
men den ligner slet ikke min. Jeg kan ikke se mig selv i den."
"Vi får ikke en dialog på scenen. Jeg må hellere lade være."
"Det ville være beklageligt, at du skulle ændre dig."
Og...
Hun tænkte over det og sagde okay.
-Ændrede hun sig? -"Jeg gør det på din måde".
ENKE EFTER KOREOGRAF SIR KENNETH MACMILLAN
Det var som at se noget fra det ydre rum.
Indtil da havde mændene været bærere. De stod bag ballerinaen som støtte.
Indimellem dansede de en solo,
men i engelsk stil, som var yderst høflig og forfinet.
Og så kom denne usædvanlige, dyriske person.
Fra da af var overliggeren blevet hævet.
Folk var blevet frygtelig besidderiske og mente, det var deres opsætning.
Hvor vover en fyr fra Rusland at komme og ændre på den?
Det skabte spændinger.
ARKIVOPTAGELSE: NIGEL GOSLING, NUREJEVS LEVNEDSSKILDRER
Naturligvis var det også temmelig ødelæggende for lokalbefolkningen,
for mange af de unge dansere var ved at arbejde sig opad,
og så kommer dette væsen pludselig.
En fra teateret i Covent Garden sagde:
"Han var som første verdenskrig. Han udslettede en generation af dansere."
Vi blev til én krop, én sjæl.
Vi bevægede os ens, det var meget komplimenterende.
Hver bevægelse af en arm eller et hoved...
Kulturkløfter og aldersforskel var borte.
Vi blev opslugt af karakteriseringen. Vi blev ét med rollen.
Ring til Deres venner og fortæl dem,
at Margot Fonteyn og Nurejev er blevet føjet
til aftenens program, så ring nu.
Den slags stjernetalent kom til udtryk
i optrædener, der var fantastiske.
Og publikum var helt vilde.
Vi var helt klar over, at det var vores glansperiode.
Sådan må det være for fodboldspillere.
Denne råben og skrigen. Det var utroligt.
Det var helt ude af proportioner, i forhold til det, jeg var vant til.
Vi er kommet for at se Rudolf Nurejev og Fonteyn.
Sommetider prøvede jeg at sende ham et brev,
men Rudolf modtog bunkevis af breve fra hele verden.
De puttede dem i sække og smed dem ud,
fordi det var umuligt bare at se dem igennem.
Jeg tror, at mine breve lå begravet i de sække.
NUREJEV MIT SPRING IND I FRIHEDEN
Vidunderligt, men lidt vanvittigt.
Det var som Beatles-feberen, men det var balletfeber.
-Kender De The Beatles? -Ja, det gør jeg.
Hvad synes De om dem?
De er nogle interessante fyre. De synger ret godt.
Hvad vil De ellers?
"Jeg vil ikke besøge folk, som er tossede", sagde Alice.
"Det kan du ikke undgå," sagde katten. "Her er vi alle tossede."
"Hvor ved du fra, at jeg er tosset?" sagde Alice.
"Det må du være," sagde katten, "ellers var du ikke kommet."
Alice i Eventyrland
SIAN PHILLIPS PERSONLIGE BERETNINGER
Jeg var til et frygtelig fint middagsselskab i Belgravia.
Alle var kommet for at møde Nurejev, som ville komme efter sin optræden.
Så vi var nok 14 mennesker, der sad dér
stadset ud, og det hele var meget formelt.
Døren springer op klokken 23.00, og Nurejev kom ind.
Alle i lokalet ændrede sig og sagde: "Du godeste, han er kommet."
En sagde: "Skaf ham dog en drink."
Han gjorde det, som alle dygtige dansere gør.
De får bevægelser til at se skønne ud.
Han vendte sig, tog en flaske kirsebærbrandy op
løftede den og drak det hele.
Der blev ret stille i lokalet et øjeblik.
Derefter svævede han ligesom op på bordet,
som var smukt dækket med krystal og sølv,
og han gik hen ad bordet mod værtinden.
På den tid var kvindernes hår sat meget omstændeligt op
med måske fire ekstra totter kunstigt hår på toppen.
Og han rakte bare ud
og vippede det øverste ekstra hår af en af gæsterne.
Hun blev henrykt. I stedet for at blive
sur sagde hun: "Hvor vidunderligt."
Jeg har aldrig set nogen blive modtaget sådan.
Jeg taler meget dårligt russisk,
meget dårligt engelsk, fransk og italiensk.
Mit eget sprog har jeg næsten glemt: tatarisk.
Lad os tale om dit heftige temperament.
Okay.
Jeg har hørt, du er temperamentsfuld og humørsyg som alle kunstnere.
Det er jeg selv, og jeg tænkte på,
om du med ét ville blive vred på mig, mens vi talte.
Jeg ville ikke blive vred med ét.
Men hvis du er vedholdende med et dumt spørgsmål
og bliver ved med at bringe det op i en anden form,
så vil du til sidst få det gule lys,
og til sidst bliver der rødt lys.
BIOGRAFI
Jeg ser ikke os i familien Nurejev som russere i snæver forstand.
Vi er tatarer.
Det er præcis 200 år siden,
de stærke og storslåede basjkir-krigere,
som i syv århundreder ikke kendte til nederlag,
til sidst var tvunget til at overgive sig til Rusland.
På de fjerne stepper ved Uralbjergene
mistede basjkirerne aldrig den voldsomme, utæmmelige karakter,
som gjorde dem frygtede i
Middelalderen fra Asien til floden Neva.
Jeg kan ikke definere præcis, hvad det betyder
at være tatar og ikke russer,
men jeg kan se forskellen på mit kød.
Vores tatarblod løber hurtigere.
Det er altid klar til at blive bragt i kog,
og alligevel lader vi til at være mere blaserte end russerne,
mere sanselige.
Vi er en ejendommelig blanding af blidhed og brutalitet.
TED MURPHY - SCENEMESTER, DEN ENGELSKE NATIONALOPERA
Han var meget engageret i det, han lavede.
Han kritiserede også sig selv, hvis noget ikke lykkedes for ham.
Han udbrød: "Lort" og sparkede ud.
Gennem årene så forskellige folk efter ham på scenen,
og han plejede at sparke dem, slå dem og daske til dem.
Jeg har set det ske. Han lod det gå ud over dem.
Det afhang af hans præstation.
ARKIVOPTAGELSE: BETTY OLIPHANT
MEDSTIFTER AF CANADAS NATIONALE BALLETSKOLE
Jeg havde en lille dreng, som spillede en page.
Han kom hen til mig og var så glad.
Han sagde: "Hr. Nurejev talte til mig på scenen."
Forfoden.
Jeg svarede: "Hvor dejligt. Var han sød?"
Han sagde: "Han bad mig om at skride."
Jeg lo og klappede ham på ryggen og ønskede ham tillykke,
fordi Nurejev havde talt til ham.
Kan du spille...
HEATHER WATTS - FØRSTEDANSER, NEW YORK CITY-BALLETTEN
De færdedes blandt overklassen, Fonteyn og Nurejev.
Og så blev de anholdt i San Francisco.
Det var, som om verden gik i stå.
De sigtes for at besøge et sted, hvor narkotika blev taget.
Og for at forstyrre ro og orden.
-Nej. -Det er...
De tager... Hvad hedder det, når man anholder nogen for spritkørsel
og tager et billede, hvor folk normalt ser forfærdelige ud,
og holder et skilt. I stedet kom billedet ud,
og de sidder bare dér, og hun er vist iført pels.
De levede livet fuldt ud.
Nummeret er 3191.
DAVID CHASE DANSER
Der stod Rudolf med et ringeagtende, lidt udfordrende ansigtsudtryk
som om han sagde: "Vil I gerne se på mig?"
Okay, Rudolf.
"Så gør det."
"Jeg er Nurejev, og det er I ikke."
-Ser vi Dem i aften, frk. Fonteyn? -Bestemt.
Og Dem, Rudi, ser vi Dem i aften på scenen?
-Det er kun et arbejde. -Kom af sted, chauffør. Kom så!
Det var en svimlende tid med Rudolf og Erik.
Man kunne ikke undgå at forelske sig i dem.
Jeg var forelsket i dem begge.
Sådan var det ikke med Rudolf. Ham var vi ikke forelskede i.
Vi elskede ham bare.
Men Erik Bruhn kunne man nærmest ikke tale med.
De var begge perfekte eksempler på mandighed, på helt forskellig vis.
VIVI FLINDT DANSEPARTNER
Jeg har aldrig talt om personlige ting med Rudolf.
Men man kunne se, at de to dansere prøvede hinanden af.
FILM AF DEN KONGELIGE BALLET ROMEO OG JULIE
Det ville ikke overraske mig, hvis han og Margot var elskere.
Slet ikke.
Men jeg tænker på...
Der må have været et særligt, komplekst forbindelsesled
af ubevidste, rendyrkede følelser
til kvinder, moderen, det moderlige og gudinden.
Jeg tror, der kan have været noget med flere lag.
Noget meget dybt og meget komplekst, som bragte dem sammen
ud over deres dygtighed i dansen og renheden i den slags kommunikation.
Men du godeste, når de dansede,
var der en ærbødig, dyb kærlighed,
som han nærede til hende, og respekt,
igen måske smeltet sammen med alt muligt andet.
Den scene, balkonscenen...
Jeg kan huske, at han lavede nogle variationer,
og han sprang op fra gulvet i en eksplosion,
da han kom fra den udveksling.
Jeg får gåsehud af at tænke på det.
Jeg husker, at jeg så Romeo og Julie.
Bare det teatralske aspekt af deres optræden,
stemningen i teateret, fordi de skulle komme.
Det var som Frank Sinatra, Elvis Presley,
Fonteyn og Nurejev.
De var Romeo og Julie. Det så man tydeligt.
Han går ikke med ur, men husker at ringe til sin mor.
Nurejev kritiserede ikke Sovjetunionen åbent,
fordi hans familiemedlemmer stadig boede der,
og det kunne gå ud over dem.
Når Kirovballetten kom til London for at optræde,
plejede de at give os badges fra russiske virksomheder som gaver.
Jeg fik samlet en del af dem gennem årene.
En aften, hvor Nurejev kom for at optræde,
havde jeg nogle af dem på, og han gik amok.
Han rev dem af og trampede på dem.
Han sagde til mig: "Du må aldrig tage dem på her."
Det skyldtes moderen, han ikke så.
Hvor vovede jeg at tage de russiske badges på.
Han må have været meget frustreret
over ikke at kunne udtrykke, hvad han følte.
En af de måder ballet og politik var blevet sammenføjet på i Rusland,
er brugen af Svanesøen som fyld på tv, når der er krise.
På Bresjnevs tid viste man Svanesøen.
Grunden til det er, at A: Det er en stor klassiker. Det er Tjajkovskij.
B: Den er meget melodisk,
og C: Den handler om et fællesskab, svanerne.
De laver pas de quatre allesammen. De er i formation.
De gør det, de er nødt til.
Det er ikke et tilfældigt værk, som de viser.
I aften vil Maria Tallchief og Erik Bruhn
danse den storslåede pas de deux fra Don Quixote.
Fordi Rudolf var den, han var,
gjorde han det, som faldt ham naturligt.
Han begyndte at bemægtige sig den magt og opmærksomhed,
som hidtil var blevet givet til Erik Bruhn...
Her med en af verdens førende ballerinaer,
Maria Tallchief, har vi Rudolf Nurejev.
Faktisk begyndte Erik at blive overskygget
af denne fyrige, unge danser.
RUDOLF NUREJEV ERSTATTER ERIK BRUHN.
"To stjerner færdes ikke i én sfære."
Henry IV, Del I
De skændes hele tiden.
En aften blev jeg inviteret til middag med dem begge.
De skændtes så meget, at jeg rejste mig og sagde:
"Godnat. Jeg vil ikke være publikum til jeres skænderi."
"I får problemer."
ARKIVOPTAGELSE: ERIK BRUHN
Vi var som to kometer i deres bane, og vi kolliderede.
Der var en eksplosion, og i den eksplosion var der et møde.
Vi var bestemt til at kollidere.
Da kollisionen skete, var der ingen vej tilbage
undtagen mindet om den, hvis man vælger at huske den.
Som han sagde til mig, må man vælge
mellem at bruge sin energi på at elske et andet menneske
eller at elske sin kunst.
Man må vælge. Man kan ikke begge dele.
Han sagde: "Ja, man må hellige sig noget
eller nogen, og man hører sammen med den person."
"Man hører mentalt sammen, og alt, hvad man gør, er rettet mod personen."
"Giver man sig hen til kunsten, kan
ingen tage dens plads. Det er umuligt."
"De kan ledsage en, så længe de kan holde det ud,
men hvis man mister dem, er det ikke vigtigt."
På fransk: "C'est un sacerdoce." Han valgte kunsten.
Føler du, at du hører til et sted?
-I dansen. -Kun i dansen?
-Ikke i et land? -Nej.
Du eksisterer kun for den.
"Så voldsom glæde får en voldsom ende
og dør i sin triumf som ild og krudt,
der brat fortæres ved det første kys."
Romeo og Julie
MARGOTS MAND SKUDT
POLITISK STRID I PANAMA
Ved Titos mordforsøg var hun sammen med Rudolf.
Hun havde ventet på nyt fra Tito,
fordi hun overvejede skilsmisse.
Hun havde fået nok af hans utroskab.
MARGOT FONTEYNS MAND VAR HENDE UTRO MED DENNE KVINDE
Men hendes mor trådte til og sagde: "Du må opsøge ham."
"Hvad vil folk sige?", og det var det altoverskyggende i Margots liv:
"Hvad vil folk sige?"
Så hun tog et fly, og i det øjeblik hun så ham,
blev hun forfærdet og ændrede sig.
Og historien ændrede sig i hendes hoved.
Rudolf mistede hende dér,
fordi hun aldrig ville opgive Tito helt fra det øjeblik.
I 1974 hoppede Kirovballettens stjerne, Mikhail Barysjnikov, af
til Vesten på en turne i Canada
DOBBELT SLAG
Rudolf og Margot havde allerede imponeret med deres dans,
og Mikhail fortsætter i deres spor og gør det igen,
så det er et dobbelt slag. Det er Rusland og Den Kolde Krig.
Jeg dansede med Mikhail i Det Hvide Hus i 1978,
og det blev sendt live i tv.
Patricia McBride, Rudolf, jeg og Mikhail dansede.
Og amerikanerne tænkte:
"Se, vi har en russer, der danser Balanchine,
en anden russer, der danser til Stravinskij,
og endnu en russer i Det Hvide Hus med to amerikanske ballerinaer."
"Tag den, Rusland."
Det er kompliceret,
og alt, hvad Rudolf lavede rundt om
i verden, var kompliceret for russerne.
Det er ikke et politisk spørgsmål, og jeg skal spare dig for det...
Savner du Rusland på nogen måde, altså selve landet?
Russere taler altid om kærligheden til landet og bjergene.
Jeg var ikke nostalgisk. Ikke endnu.
Det er bedst, det kommer senere.
Det kan fornøje mig, når jeg stopper med at danse.
I 16 år har han forsøgt uden held at skaffe tilladelse,
så hans mor og søster kan forlade Rusland.
I 1975 underskriver USSR Helsingfors-erklæringen
og menneskerettighederne debatteres.
På det tidspunkt har Nurejev muligvis tænkt,
at det ville muliggøre flere rejser.
Men det kommer året efter, at Solsjenitsyn måtte forlade landet.
Og et år efter rejser Barysjnikov til Vesten.
Så det er en meget forvirrende tid.
Indtil nu har Nurejev kun sagt lidt offentligt
om sit problem med de sovjetiske myndigheder.
Min mor tog til et kontor i Ufa, og de prøvede at sige:
"Hvorfor vil du til Vesten?"
"Du er for gammel. Du er træt. Du er syg."
De prøvede at tvinge hende til at underskrive et dokument,
om at hun ikke vil forlade landet.
Så jeg beder jer... om at hjælpe mig.
JANET EILBER - CHEF MARTHA GRAHAM DANCE COMPANY
Stemningen i New York udsprang af frigørelsen i 60'erne.
I alle aspekter: i kvindefrigørelsen,
i seksualpolitikken, i poesien.
Der blev sat spørgsmålstegn ved kulturen, og den blev ændret,
og det nærede 70'ernes momentum.
Mulighederne, den kreative verden, føltes bare så fri.
MARTHA GRAHAM-SKOLEN FOR MODERNE DANS
Vil du arbejde med Martha Graham?
Bestemt. Hun er en fantastisk kunstner
og hvis hun kunne smitte lidt af på mig, ville det være alletiders.
ARKIVOPTAGELSE: MARTHA GRAHAM
Rudolf kom for at møde mig i kulissen, og han så bare på mig.
Vi talte ikke om noget.
Endelig kom det frem, at han har lyst til noget nyt,
og han vil opleve alting til fulde.
Han sagde: "Pyt med, om jeg gør mig selv til grin."
RANDALL BOURSCHEIDT - GRUNDLÆGGER, PROJEKT FOR KUNSTNERE MED AIDS
Jeg kan huske, jeg så forestillingerne.
Det nyskabende ved
at have en stor, romantisk trænet sovjetisk balletdanser
i denne smukke, jordnære kunstform, var utroligt.
Og publikum var begejstret.
Da vi så den film, som Rudolf havde sendt os...
Når Rudolf lavede noget i klassisk stil,
var Udelsova meget tilfreds,
men når han lavede noget moderne,
sagde hun: "Det har jeg ikke lært ham."
"De, som behersker lidenskaber, gør
det, fordi lidenskaberne er svage nok."
Lad os tale om dit privatliv.
Ja. Vi kører fifty-fifty.
Kom til Man's Country og se, hvad vi kan tilbyde.
Vi har alle faciliteter,
og der er noget for enhver smag.
Kom til Man's Country for at udvikle din krop
eller et venskab med en andens.
Besøg os én gang, og du kommer igen og igen.
Du har en teori om privatlivet. Er det vigtigt?
Man kan gå til et vist punkt og ikke længere.
Behøver du det efter en optræden?
Er det godt at komme væk, væk fra publikum,
væk fra tilbedelsen på scenen?
Ja, nogle gange.
Nogle gange må man genopbygge sig selv.
Når man danser, er det svært at sove med det samme.
Det tager fire eller fem timer at falde ned.
Jeg har ofte kontakt til unge, og ofte siger de:
JULIA GRUEN - ADM. DIREKTØR, KEITH HARING-FONDEN
"Jeg ville ønske, at jeg havde levet
i 1980'erne. Det var en fantastisk tid."
Og ja, det var det på nogle måder.
Men glem ikke, hvad der også skete.
Det var i 1982,
og pludselig hørte vi om drenge, som bare døde.
HEATHER WATTS DANSER OG AIDS-AKTIVIST
Frygten var ægte.
Festerne stoppede. Alt det sjove stoppede.
Vi begyndte at begrave vores venner. Det var som en krig.
Kun unge mænd sendes i krig, og de er de eneste, der dør.
Tjenerne til de store fester er måske skuespillere eller dansere,
der vil være kunstnere og arbejder med catering
og begynder at gå med handsker
fordi de rige tror, de bliver smittet af homoseksuelle.
Prinsessen af Wales var ikke det mindste bange
for sit besøg på AIDS-afdelingen på Middlesex Hospital.
Der var spekulation om, hvorvidt hun ville bære handsker,
når hun gav hånd til personalet og patienterne.
Hvis du er fristet til at gå ud hele natten,
hvad siger du til dig selv?
Hvis man er fristet nok, så tager man af sted.
Man har det sjovt, og det kan også være godt for ens præstation.
Badehusene, som var med til at sprede AIDS...
De bad ikke om at sprede en virus, som de ikke kendte til.
Det var en seksuel revolution.
Kvinder var frie. Mænd var frie.
Mænd og mænd var frie. Der var en stemning af frihed.
Og af den kom en frygtelig virus,
som spredtes, uden at man vidste det.
Det tog vores kære præsident, Ronald Reagan, otte år
før han tog ordet i sin mund.
Havde vi haft en civiliseret voksen i Det Hvide Hus,
ville der for alvor være blevet gjort noget ved sygdommen.
UVIDENHED = FRYGT TAVSHED = DØD
KÆMP IMOD AIDS SKRID TIL HANDLING
Da hun kom ind til personalets store glæde,
havde hun ikke handsker på,
og hun gav hånd til alle ti patienter på afdelingen.
Da prinsesse Diana gjorde det, gjorde hun alle andre til skamme.
Alle de usle højreorienterede tosser,
som sagde, at AIDS er Guds straf.
Dansens arv lever i kroppene på de dansere i hver generation,
som foreviger den.
Og når en stor del af en generation udslettes, bliver man sat tilbage.
Vi mistede en generation
af disse bemærkelsesværdige, kreative kræfter.
Det var katastrofalt.
Sidste år begejstredes amerikanere på gaden
over lederen af en nation, som de har næret alvorlig mistro til.
I 1985 kommer Gorbatjov til,
fordi han vil have systemet til at fungere bedre,
og vi tænker på denne ændring som perestrojka.
GORBATJOV VALGT SOM NY LEDER
Jeg har altid ment, at Gorbatjov er en stor velsignelse,
som kom... fra Himmelen.
Han er et pr-geni. At hoppe ud af bilen på den måde var helt utroligt.
Rusland har altid drømt om denne oplyste hersker,
som ville komme og vise dem vejen og være...
KREMLS KLOGE DRENG TAGER TØJLERNE
-En frelser. -Kristus' andet komme.
Har du stadig familie i Sovjetunionen, og hvordan har de det?
Tager de friheden ind lidt efter lidt
som en gave, som man ikke tør åbne for hurtigt?
VIVI FLINDT - DANSEPARTNER, ENKE EFTER KOREOGRAFEN FLEMMING FLINDT
Jeg var der ikke, men Flemming mødte ham på hotellet, hvor alle boede.
Han spiste morgenmad. Der kom én hen og rørte ved ham
og grinede, og det var sådan en ru latter,
som Erik havde på grund af smøger og whisky.
Flemming siger: "Erik, hvad er der med din stemme?"
Og han sagde: "Det er tidligt."
Men jeg tror, at årsagen var kræften.
Jeg ved, at Rudolf sad ved Eriks dødsleje.
De var tætte indtil det sidste.
De elskede hinanden meget højt.
At have kendt dem sammen var
at have kendt de to største dansere i verden.
Til mindetalen og mindehøjtideligheden.
har jeg hans tale,
og han bruger ordene fra Shakespeares Hamlet:
"Godnat, søde prins af Danmark."
Jeg skrev et brev til ham.
"Lægen fortalte mig, at din mor vil leve måske et år, ikke mere."
Hvis man vil have et godt forhold til Vesten og missilaftaler
og vise sine demokratiske kvalifikationer,
må man vise, hvad man gør, og lade folk rejse frem og tilbage.
Han fortalte mig: "Jeg kan rejse ind i Rusland og se min mor."
Han sagde: "Det er et mirakel."
Jeg sagde: "Tag af sted, lav ikke ballade, og vær forsigtig."
Der var ingen særbehandling til Rudolf Nurejev.
Han stod i kø med de andre rejsende i tolden.
Rudolf inviterede mig til Moskva og møde ham i lufthavnen.
Så jeg så ham igen efter 28 år.
Det var næsten for meget for Nurejev at være tilbage.
Jeg er glad for at være her. Jeg er glad for, at jeg skal besøge min mor.
Hvordan har hun det?
Hun har det ikke så godt. Mere kan jeg ikke sige.
Var du overrasket over at få visum efter så mange år?
Ikke rigtig. Jeg tænkte, at den medmenneskelige ånd ville sejre.
Han har kun tre dage
og skal rejse 1.300 kilometer til den by, hvor hans familie bor.
Rudolf fortalte mig, at hans mor ikke kunne kende ham,
men det passer ikke, for næste dag da Alfia spurgte hende:
"Kan du huske, hvem der kom i går?", så svarede hun: "Rudik."
Når han havde problemer, ringede han om natten.
Hver gang sagde jeg: "Det er Rudolf."
"Det er mig. Jeg håber ikke, at jeg forstyrrer."
"Vi taler i morgen." Jeg sagde: "Jeg er vågen. Hvad vil du tale om?"
En dag sagde han:
"Jeg er blevet spurgt, om jeg vil være instruktør på Pariseroperaen."
Jeg sagde: "Det er fantastisk."
Det, han gjorde med Pariseroperaen,
som havde en temmelig magelig holdning...
Han ville ikke have bøvl. De skulle arbejde!
Han ville vise dem, hvad arbejdet indebar.
Hans opsætninger havde en energi, som kom fra ham.
Man kunne ikke bare gå igennem det.
Man skulle danse som en gal,
for det krævede opsætningen, Nurejev selv og værket,
og det var helt vidunderligt.
"Sandheden om verdens ondskab gælder også pesten."
"Den får folk til at tilsidesætte sig selv."
En gang så jeg ham i Pariseroperaen.
Balletmesteren var der.
På et tidspunkt havde hun en broche,
og jeg ved ikke, hvad der skete,
men noget blod dryppede ned på hendes hånd,
fordi brochen sad forkert.
Rudolf tog hendes hånd og sagde: "Vask dine hænder med det samme."
Når Rudolf Nurejevs eget helbred var i fare,
var han i en grum, frygtelig, næsten krigerisk tilstand.
Og det var nok den sidste store udfordring, han havde i sit liv.
Den var fortvivlende, fordi på det tidspunkt da han blev syg,
var det en dødsdom. Der var ingen behandling.
ARKIVOPTAGELSE: JAMES WYETH, ARTIST
Han boede hos mig.
Det var som at have en panter i huset.
Man vidste ikke, om det var en han eller en hun.
Intensiteten var utrolig,
og forhåbentlig kan noget af den ses på tegningerne.
Som en fødselsdagsgave, ville du gerne tilbage til Sovjetunionen og optræde?
Måske. Måske er det et godt tidspunkt.
Med det nye Rusland har du så lyst?
Måske. Måske ville det være en god ide at sætte mine produktioner op.
Det ville være en ære for verden
hvis du ville øse af dit talent på den sovjetiske scene.
Det ville være et af de endeligt retfærdige kapitler i dit liv.
Tak. Du skal ind på balletten, så jeg vil slippe dig.
Du tænker sådan. Jeg tænker sådan. Men de tænker måske ikke sådan.
Med perestrojka må der være lidt retfærdighed.
Folk her i Vesttyskland har levet med muren siden 1961,
og nu er det tid til at bryde muren ned.
FRIHED! BERLINMURENS FALD 10/11-1989
Ringen var sluttet. Muren styrtede,
lige da han optrådte for første gang i sit hjemland i 30 år.
Det må være tilfredsstillende.
RUDY ER TILBAGE I SOVJET
Da jeg var 11, mødte jeg for første gang en kvinde,
en meget gammel kvinde, Udelsova.
Udelsova.
Udelsova var allerede 100 år gammel.
Rudik, det er mig, ja.
Hvordan jeg har det? Godt, som du kan se.
Min dreng.
Det var et meget rørende møde.
Jeg var der og oplevede det.
-Jeg er allerede 100 år. -Åh, 100 år...
Det er fantastisk. Jeg vil tage et billede.
Jeg øvede hele mit repertoire på denne scene.
Ja, jeg øvede Giselle, Svanesøen, Le Corsaire, Laurencia og Gayane.
De blev alle lavet her på scenen,
og da jeg tog til Kirovballetten tre år senere,
dansede jeg dem med det samme.
-Du havde danset dem. -Her.
TAMARA SAKARSJEVSKAJA VENINDE
Pludselig løb folk rundt og råbte: "Hvor er Nurejev?"
"Margot Fonteyn har brug for penge."
Jeg vidste, at der ikke var nogen penge.
Tito havde brugt dem, der var.
Indtil hendes sidste dag betalte han for den dyre klinik,
så der blev passet godt på hende.
"Sorg er prisen, vi betaler for kærlighed."
Dronning Elizabeth 2.
Han besøgte hende på hospitalet,
og hun var truet af amputation på det tidspunkt,
fordi det så skidt ud for hende.
Han sagde: "Bare rolig, du kan hoppe."
De talte om, hvor skidt det stod til.
Men han var ikke helt ærlig om, hvad der var i vejen med ham.
De talte for at muntre hinanden op,
men de var begge knust ved synet af den anden.
Han var fortabt, da hun døde.
Han ringede til folk om natten
og græd i telefonen uden at sige, hvem det var. Han græd bare.
Han sagde ting som: "Hvad er meningen nu, hvor hun er væk?"
Han elskede hende virkelig.
Vi var heldige at få de pragtfulde år.
Hun blev en meget, meget nær veninde.
Hun er en del af min familie.
Hun er alt, hvad jeg har. Kun hende.
MINDEHØJTIDELIGHED FOR MARGOT FONTEYN DE ARIAS
I myldretidstrafikken
kørte Den Røde Hærs pansrede mandskabsvogne i Moskvas gader
på vej til Kreml.
De rykkede ind klokken 4.00. Det var første tegn på statskuppet,
som fjernede Mikhail Gorbatjov fra magten.
En af medkonspiratorerne skriver: "Det var så dumt. Vi tænkte:
'Vi sætter Svanesøen på. De vil elske det.'"
"Vi gjorde bare, hvad Bresjnev og partitoppen havde gjort tidligere."
"Og det var ikke nok."
I december 1991 ophører USSR med at eksistere,
og vi går ind i en ny æra i historien.
Næste år, da han allerede var meget syg,
var det hans fødselsdag. Den sidste.
"Man lever, så længe man danser." Nurejev
På det tidspunkt var han den døende mand.
I sine sidste seks måneder, ni måneder,
skulle han opsætte en af russisk ballets mesterværker, La Bayadère.
Den blev hædret som et strålende eksempel
på ballet i det 19. århundrede.
En meget smuk opsætning med fremragende dans
af unge dansere i kompagniet.
Det er kutyme i Pariseroperaen,
at man sætter anmeldere på første række lige over orkesteret,
hvorfra man ser godt.
Og man kunne se,
at i logen til højre for scenen var der en skikkelse,
som lå på en chaiselong.
Og folk kom derind.
Vi vidste, at det var Nurejev.
Til slut ved bifaldet, hvor alle var fascinerede,
og der var hurlumhej,
kom han pludselig ud, og publikum blev helt vilde.
Der var hujen og tilråb,
og denne tragiske person med hat og en slags kappe trukket om sig.
Publikum stod op og råbte og hujede.
Det var helt ekstraordinært og fuldstændig karakteristisk for ham,
at han gik frem mod os, kun et par skridt.
Men han løftede hånden,
og det var en sidste hilsen fra denne fremragende kunstner.
Til dem, som han elsker og har viet sig til,
både hans dansere og hans publikum.
Jeg græd naturligvis.
Jublen, tårerne, en desperat følelse af sorg.
Det var et prægtigt farvel.
Napoleon kunne ikke have gjort det bedre.
Sidste gang jeg så ham, var på hospitalet.
Vi sad to uger ved hans seng.
Han døde om natten.
Jeg var hos ham til det sidste øjeblik.
Jeg mener, at den mand var exceptionel.
Ikke den Rudolf på billederne
eller i skandalerne og alle de tarvelige ting.
Jeg mener den mand, som han var i virkeligheden, som jeg lærte at kende.
Den mand, som jeg så dø
med så megen livsfilosofi og opgivelse på hospitalet.
Han forsvarede ballettens verden.
Han elskede ballet som et barn.
Det var smukt at være vidne til.
ANTOINETTE SIBLEY DANSENDE MED NUREJEV
Jeg tror ikke, han sov. Han var altid oppe og ude
så han levede nok et rigere og længere liv
end vi nogensinde får, fordi han næsten ikke sov.
Vi elskede at lave denne pas de deux, omslyngede
og tæt sammen hele tiden.
Det er noget af det mest sexede, jeg har lavet.
VIVI FLINDT DANSENDE MED NUREJEV
Han kæmpede mod systemet
for at udtrykke den kunst, som var ægte for ham.
Men han var fuldstændig dedikeret og sikker på sin metode.
Han var sådan et særligt menneske.
Ikke kun en fantastisk kunstner og danser.
Han var noget helt særligt,
og jeg er stolt af at have været en del af det.
Min gæst, Rudolf Nurejev, er med os om et øjeblik.
En hiv/aids-diagnose i Vesten
er ikke den automatiske dødsdom, den var engang.
Men sådan er det ikke i mange dele af verden.
Han kommer lige fra scenen i Lincoln Centre et par gader herfra.
Midlerne til forebyggelse og behandling
af millioner af patienter er helt utilstrækkelige.
Aids er ikke forsvundet.
Rudolf Nurejev!
Hvad har du dog gjort? Vil du have et glas vand?
Det er mere, end Mick Jagger fik!
UDDRAG FRA FØLGENDE VÆRKER:
SVANESØEN WIENER STAATSOPER BALLET
SYLFIDERNE ROYAL BALLET
LAURENCIA KIROVBALLETTEN
LA SCALA BALLET TORNEROSE
LE CORSAIRE BALLETDYST I MOSKVA I 1959
TORNEROSE MARQUIS DE CUEVAS' KOMPAGNI
AUREOLE DEN KONGELIGE DANSKE BALLET
EN FAUNS EFTERMIDDAG (MODERNE) DEN HOLLANDSKE NATIONALBALLET
SIR KENNETH MACMILLANS ROMEO OG JULIE
MANFRED (PRØVE) BALLETT DES OPERNHAUSES ZÜRICH
Tilpasset af: BTI Studios